Anastasia vorbește pentru Europa Liberă despre viața în Ucraina, despre bombardamente, dar și despre nevoia urgentă ca ucrainenii, copii și adulți, să revină acasă.
„Înainte, ne bombardau în timpul zilei, așa că ne petreceam fiecare zi în subsol, iar copiii își petreceau timpul în școli și grădinițe, tot în subsol. Acum, ne bombardează noaptea. Așa că nimeni nu mai doarme. Privarea de somn e cea mai mare problemă pentru noi. În fiecare noapte avem alarme. În fiecare zi, în fiecare noapte, cineva vrea să ne omoare”, spune Anastasiia.
De ce a revenit în Ucraina, deși războiul continuă?
„Casa mea este aici. Am vrut să fiu cu familia mea. Am vrut să fiu cu țara mea. Aici este mare nevoie de oameni. Nu avem destui copii. Nu avem suficienți profesori. A devenit insuportabil pentru mine să stau departe. Oamenii pot supraviețui la orice, știți?”, mărturisește profesoara.
Îți mai recomandăm Ajutorul de la Guvern pentru refugiații ucraineni: noi condiții și sume mai mici, după patru luni fără decontăriDespre România are doar cuvinte de laudă, dar vorbește și despre ceea ce nu ar fi trebuit să se întâmple, și anume faptul că li s-a oferit totul cetățenilor Ucrainei, spune ea, fără a li se cere nimic în schimb.
„În România, în toate aspectele, am fost susținuți și nu a existat literalmente niciun aspect în care să nu fi primit sprijin. Am primit mai mult sprijin decât aveam nevoie. Aceasta este problema programului 50/20 (prin care guvernul a plătit cazarea și masa, n.r.), aceea că refugiații s-au simțit ca niște turiști și nu li s-a cerut nimic în schimb, ceea ce este nedrept”, crede Anastasiia.
Anastasiia Konovalova le predă elevilor ucraineni sosiți în România după invadarea țării lor de forțele Rusiei. Colegiul Național Mihai Viteazul, București
Susține că o altă mare problemă a fost că ucrainenii vulnerabili au fost tratați mai bine decât românii vulnerabili, ceea ce nu este bine pentru România.
„Noi suntem adulți, am plecat din țară cu copii, iar adulții ar trebui să-și asume responsabilitatea pentru viața lor, indiferent de situație. Desigur, am avut cazuri foarte dificile, dar, pentru că nu au existat diferențieri, nici măcar nu puteai să-i vezi pe acei oameni vulnerabili și am văzut familii întregi reunite, am văzut bărbați venind. Nu este corect. Când ai o întreagă familie care locuiește într-un apartament de lux undeva în Costanța, pe gratis, nu lucrează, copiii nu sunt la școală, bineînțeles că nu este corect. Și, desigur, trebuie să înceteze”, spune aceasta.
Îți mai recomandăm one2one | Fundația World Vision: Guvernul nu reușește să ia bani europeni nici pentru refugiații ucraineni, nici pentru copiii româniCât privește noile reguli votate recent de Guvernul României pentru cetățenii ucraineni, de a primi bani doar dacă dovedesc că au depus documente pentru un loc de muncă sau că și-au înscris copiii la școală în România, spune că reprezintă o veste foarte bună.
„Aplaud această lege, pentru că a trecut mai bine de un an. Oamenii trebuie să înceapă să muncească și să aducă beneficii țării care i-a ajutat atât de mult”, crede Anastasiia.
Despre faptul că Guvernul României are întârzieri de câteva luni la plata familiilor care le oferă cazare și masă cetățenilor ucraineni spune că e îngrozitor și dureros pentru poporul român.
Îți mai recomandăm Mai puțini bani de la Guvern pentru refugiați. Politicenii români, între „ospitalitatea românească” și „au bolizi în fața casei”„Bineînțeles, este un dezastru. Nu pot să critic guvernul român, care a făcut atât de multe pentru poporul meu. Dar, îmi pare foarte rău pentru cetățenii români care își cheltuiesc propriii bani. Și sper foarte, foarte mult că, cu timpul, această situație se va rezolva”.
Are și un mesaj pentru cetățenii ucraineni din România: „Dacă nu ați început să învățați limba română, începeți acum! Asta este. Dacă nu puteți învăța limba, ei bine… eu sunt aici, în Ucraina, eu lucrez. Dacă nu te poți adapta acolo, vino înapoi. Nu poți fi dependent, dacă ești persoană matură. Foarte mulți se vor întoarce. Și, personal, mă bucur, pentru că avem nevoie de oamenii noștri înapoi, aici, în Ucraina”.